3.-+COGNITIVISME

=COGNITIVISME=

//**“No són les coses per si mateixes les que ens pertorben, si no les opinions que tenim d’aquestes coses”.**//
//(Segle primer desprès de crist, dita pels estoics.)//


 * QUÈ ÉS?**

La **psicologia cognitiva** estudia els processos mentals, com a base del comportament. Això cobreix una àmplia gamma en els dominis de la investigació, examinant diversos processos cognitius com són memòria, atenció, opinió, representació del coneixement, raoament, i la creativitat.

La psicologia cognoscitiva accepta l'ús del mètode científic, i rebutja la introspecció com a mètodes vàlids d'investigacions. En això, s'allunya dels mètodes utilitzats per Sigmund Freud i la psicoanàlisi. La psicologia cognitiva, postula l'existència de la psicologia mental interna dels estats (per exemple les creences, els desitjos i les motivacions.

Com a aspectes a destacar del cognitivisme en els processos d'ensenyament-aprenentatge es pot dir que: - Es basa en el procés cognitiu i mental de l'alumne. - L'aprenentatge és el procés de modificació dels significats i es basa en la seva experiència. - La memòria juga un paper significatiu: la informació s'estructura i s'emmagatzema de manera ordenada.

**HISTÒRIA**

En 1913, John Watson va llançar la revolució conductista, afirmant que el tema d'estudi adequat de la psicologia no era el funcionament de la ment sinó l'examen de la conducta objectiva i observable. Basant-se en estudis fisiològics, va proposar que totes les activitats psicològiques podien explicar-se comprenent els reflexos que s'estableixen en les porcions superiors del sistema nerviós. Aquesta era una psicologia molecular, pura i simple, que anava del particular al general.

Watson rebutjava gran part del programa de la psicologia tradicional i gairebé tots el seu mètodes: no més sensacions o intencions, a partir de llavors, només era pertinent l'observació de la conducta manifesta. La descripció i explicació dels estats i continguts de la consciència devia ser reemplaçada per la predicció i eventualment el control de la conducta. Els termes mentalistes quedaven expulsats del vocabulari del psicòleg.

=
// “Dadme una docena de niños sanos, bien formados, para que los eduque, y yo me comprometo a elegir uno de ellos al azar y adiestrarlo para que se convierta en un especialista de cualquier tipo que yo pueda escoger -médico, abogado, artista, hombre de negocios e incluso mendigo o ladrón- prescindiendo de su talento, inclinaciones, tendencias, aptitudes, vocaciones y raza de sus antepasados”. (John Watson). //======

Tota una generació de científics es va formar en aquesta òrbita: Clarck Hull. BF. Skinner, Kenneth Spenser, IL Thorndike van contribuir a assegurar que entre 1920 i 1950 la psicologia als Estats Units fos conductista. Aquí podem parlar d'una ruptura entre les posicions anteriors i les ja esmentades acceptades per la comunitat científica del moment. Una autoritat tan eminent com el Nova York Estafis declarava en 1942 que el conductisme havia inaugurat una nova època intel·lectual de l'home. La ruptura s'havia donat pel que fa al mètode científic implementat anteriorment a aquesta revolució: la introspecció, val dir, l'autoreflexió d'un observador ben ensinistrat sobre la naturalesa i el decurs de les seves pròpies pautes de pensament. Encara que aquesta introspecció va ser suggestiva, no va generar aquesta acumulació de saber que és decisiva per a tota ciència. L'introspeccionísme, llavors va caure sota el seu propi pes i va ser derrocat agressivament pel programa d'investigació que en aquell moment ho va superar.

Un element decisiu del cànon conductista era la supremacia i el poder determinant del mitjà. Consideraven que els individus no actuaven de la manera que ho feien amb motiu de les seves pròpies idees i propòsits, o perquè el seu aparell cognitiu posseís certes tendències estructurants autònomes, sinó que operaven com a reflectors passius de diverses forces i factors presents en el mitjà. Es van postular els principis de condicionament i reforç per a descriure com es produïa l'aprenentatge. Els conceptes, per exemple, segons la tradició clàssica descrita anteriorment, s'adquiririen a través de cadenes associatives simples entre un estímul i una resposta.


 * PRINCIPALS AUTORS**

Tolman //Teoria del conductisme cognitivista//: hi ha unes variables intermèdies que interfereixen en l'aprenentatge: motivació, propòsits, cognicions, impulsos, hàbits personals. La motivació és més important que el reforç.

Bruner //Teoria aprenentatge per descobriment//: s'arriba al coneixement a través de la resolució de problemes.

__

Ausubel__ //Teoria aprenentatge significatiu//: els nous coneixements aporten aprenentatge quan hi ha vincle amb els ja existents.

Gagné**. //Teoria de l'aprenentatge taxonòmic//: la qual té un model de processament de la informació, i deriva de la posició semicognitiva de la línia tolmaniana. En aquesta teoria trobem una fusió entre conductisme i cognitivisme, on s'intenta unir conceptes piagetans i de l'aprenentatge social de Bandura.
 * [[image:gagne.jpg align="left" link="http://es.wikipedia.org/wiki/Robert_M._Gagn%C3%A9"]]

//Teoria de la instrucció//: Les estratègies d'aquesta teoria consisteixen en proporcionar experiències autèntiques i significatives als alumnes dins d'un context rellevant, que li permetin passar els seus coneixements adquirits a la vida real.
 * __Merrill__.**

COGNITIVISME I COMPUTACIÓ **

Des de finals dels s. XIX s'han establert connexions entre organismes vius i mecanismes. Especialment en la informàtica, en què es tracta de simular la cognició amb la computació dissenyant la computadora com si fóra un cervell (**Turing**). La psicologia cognitiva refereix l'explicació de la conducta a entitats mentals, a estats, processos i disposicions de naturalesa mental. D'acord a aquesta definició de psicologia cognitiva, no només entraria el processament d'informació, sinó el constructivisme d'autors com **Piaget** i **Vygotsky**. El processament d'informació en la seva versió forta proposa que aquestes representacions estan constituïdes per algun procés de còmput.

La concepció del **ser humà com a processador d'informació** es basa en l'acceptació de l'analogia entre la ment humana i el funcionament d'una computadora. S'adopten els programes d'una computadora com a metàfora del funcionament cognitiu humà ja que ambdós, ment i computadora, processen informació.

Segons aquesta idea, l'ésser humà i la computadora són sistemes de propòsits generals equivalents, que intercanvien informació amb el seu entorn mitjançant la manipulació de símbols. Ambdós són sistemes cognitius l'aliment dels quals és la informació; i aquí aquesta té un significat matemàtic molt precís de reducció de la incertesa.

Tant **[|Chomsky]**, com **Fodor**, dues cognitistes totals, han intentat representar en forma matemàtica i precisa aquest contingut abstracte del nostre aparell mental.

media type="custom" key="6239179"
Enllaços relacionats ** El naixement de la psicologia cognitiva: pensar és calcular Life of Brunner. Procesos cognitivos y cerebro Inteligencia artificial y psicología